В предишния епизод: - Харесвам една жена.
Много. Но е твърде сложно.
Дълго време беше гадже на друг познат.
Не бих му погодил такъв номер. Близки приятели сме.
Онзи, с когото е ходела...
Свестен ли е?
Да, страхотен е. - Говори с него. Може да разбере.
Ако я харесваш, заслужава си да опиташ.
Да, много я харесвам.
Постоянно мисля за нея. Не мога да спя.
Джоуи, налага се да се размърдаш.
Често ли ти се случва?
Дължиш си го.
Рейчъл е.
Случайно да каза: ''Рейчъл е!''?
Да.
Харесваш Рейчъл?
Да, харесвам Рейчъл.
Рейчъл?!
Да, но виж...
Знаеш ли кого харесвам също? Теб.
Не мога да ти опиша колко те харесвам.
Не е сериозно. - Не е ли? О, извинявай.
Ами онова, което сподели с мен?
Че постоянно мислиш за нея и не можеш да спиш?
Аз съм актьор.
Нашето съсловие обича да драматизира.
Рейчъл, която носи детето ми?
Знам, че е лошо и че не е редно.
Но съм сигурен, че нищо няма да стане.
Чувствата ми скоро ще се изпарят.
Тръгвам си. - Стига, Рос!
Само едно нещо... Рейчъл?!
Точно Рейчъл?!
П Р И Я Т Е Л И ДЖОУИ КАЗВА НА РЕЙЧЪЛ
Тя рита.
Расте вътре в теб.
Беше силничко.
Най-малкото момиче, което ме отблъсква!
Здравейте!
Вярвате ли в сродните души? - Аз - да.
За всеки е предопределен само един човек.
Намираш го, когато престанеш да го търсиш.
Затова престанах да търся Ръсел Кроу.
Той ще ме намери.
А ти? - Не.
Някои хора си подхождат един за друг и се влюбват.
Но няма сродни души. - Добре.
Защо? - Срещнах сродната душа на Моника.
Запознах се с един мъж, който е другата й половинка.
Едва ли има някой друг,
който да е по-подходящ за Моника от мен.
Как изглежда? - Висок е.
Има кестенява коса. - Разбира се.
Висок мъж с коса като моята? О, непознаваем всемир!
Търгува с храни. - По-голям ли е?
Очевидно. И е англичанин. - Тъкмо щях да попитам!
И е много целенасочен, зрял и самоуверен.
Жалко, че не се запознаха навреме.
Добре, че този, с когото сви гнездо, не чува какво си говорите.
Съжалявам. Може и да греша,
обаче пак ще изляза с него и ще науча повече.
Отреден е за друга, но ще излезеш с него?
Може да не ми е сродна душа, но момичетата трябва да ядат.
Говорих с Джоуи. Как си? - Още не мога да повярвам.
Джоуи и Рейчъл?
Все едно да излизам с теб, само че по-извратено.
Знам, че страдаш и ти съчувствам, но да не съм го чула пак.
Ами ако се оженят? Ще бъде пастрок на детето ми.
Скъпи, не се безпокой.
Той няма да й признае чувствата си.
Дори да го направи, не знаеш как ще реагира тя.
Жените изобщо не харесват Джоуи. Май е девствен.
Джоуи и не помисля да преследва Рейчъл.
Вълнува се само как го приемаш ти.
Направо се е побъркал.
Щял да се мести във Вермонт.
Защо? - Искал да напусне страната.
Смята, че го мразиш.
Да го мразя ли?
Не, не го мразя.
Но става дума за Рейчъл.
Дори не мога да си представя колко ти е трудно.
Но не искам да развалиш приятелството си с Джоуи.
Сега го интересува само дали още си му приятел.
Добре, ще говоря с него.
Побързай. Попита ме как да обмени доларите си с ''вермонтски пари''.
Чандлър, Моника, това е Дон. - Здравейте.
Сродни души.
Какво правихте? - Обядвахме в ''Адриатика''.
Защо ли предлагат сушени домати? - Наистина! Да не е 1985 г.?
Това казах и аз. Фийби, странно е! - Не съвсем.
Какво им е на сушените домати?
Върху пица с пиле? Не?
Кои други ресторанти предпочиташ? - ''Октавия''. ''27 и 7''.
И чудесното заведение ''Алесандро''. - Аз съм готвач там!
Храната ви е превъзходна!
Да обсъдим менюто. Само да взема кафе.
Вие искате ли нещо? - Щом говорим за мен, идвам с теб.
Какво правиш?
Нищо. Не знаех, че ще сте тук.
Но пък и ти не вярваш в сродните души.
Вярвам в привлекателни непознати, които свалят жена ми.
Макар че са сродни души, не значи, че ще стане нещо.
Фийби, браво на теб.
Страхотен е. Как да не го заобичаш!
Спокойно, ще ти намерим друга.
Здравей.
Ще те разбера, ако си дошъл да ме удариш.
Не, не искам да те ударя.
А какво? Да ме изриташ? - Не.
Да ме ухапеш?
Не, нищо няма да ти направя.
Дойдох да ти кажа, че не се сърдя.
И определено не те мразя.
Затова се отбих.
Чакай, Рос!
Ще влезеш ли за по бира?
Добре.
Носиш ли бира?
Остана само някакво дамско питие от Рейчъл.
Трябва да разбереш нещо.
Аз...
Никога няма да преследвам Рейчъл.
Не искам нищо да попречи на приятелството ми с теб.
Благодаря ти.
Просто ще ми е нужно...
Ще ми е нужно малко време, за да я забравя.
И представа си нямам как ще стане. Досега не съм се влюбвал.
Моля?
Влюбен ли си в нея? - Да.
Мислех, че знаеш. - Не.
Не искам да имам такива чувства.
Все си мисля, че ще го преодолея, но...
Става все по-трудно.
Не знам какво да правя.
Какво да правя?
Трябва да й кажеш какво изпитваш.
Сега говори зеленикавото питие.
Не, сериозно.
Трябва за разбереш какво чувства тя, за да продължиш напред.
Не твърдя, че ще ми отвърне, но... - Ако и тя те обича...
Това, че не мога да го преглътна, не бива да ви пречи.
Наистина ли? - Да.
Ако заживее с друг човек,
истината е, че няма да намери по-добър от теб.
Благодаря.
Кога ще говориш с нея? - Боже, трябва да й призная.
Не съм мислил какво да й кажа. Какво да кажа?
Съчувствам ти, но не се увличай. - Извинявай.
Какво ще й кажа?
Да, отвратително е.
Постепенно спрях вноса на вино и се насочих към сиренето.
Сирене ли каза?
Доста миризлива работа, а, Дон?
Моля? - Сиренето е миризливо.
Сигурно и ти прихващаш от миризмата.
Не, но колкото по-миризливо е сиренето, толкова по-добре.
И аз мисля така! Чандлър го мрази. Не допуска синьо сирене вкъщи.
И още си женена за него?
Копнея да отида във Франция и да ям само хляб и сирене.
Дори без хляб. Само сирене.
Не, искам хляб.
И сладкиши.
И пастет.
Не съм друсана. Едно време бях дебела.
Ако попаднеш в долината на Лоара, обади се. Имам вила там.
От сирене ли е направена?
Не, но къща от сирене... Би било прекрасно!
Още утре ще се изнеса. - Я стига!
Чуваш ли какво си говорят? - Съжалявам.
Какво да правя? - Искат да живеят в къща от сирене.
Невъзможно е да се съпротивляваш.
Ще го направя. Ще й кажа какво чувствам.
Изправи се.
Поеми си дълбоко дъх.
Прави се на самоуверен.
Господи!
Джоуи, какво има? - Отбих се,
защото искам да поговорим за нещо.
Какво има? - Тук? В коридора?
Да не сме животни?
Закъснявам за съвещание. Побързай. - Добре.
Дойдох да ти кажа, че...
Искам днес да вечеряме заедно. - Добре, чудесно.
Само ме уведоми къде да се чакаме.
Много добре. Тъкмо ще помислиш какво ще й кажеш.
Ама вие не чукате ли?
Ще поканя на гости Дон и Фийби. - Да. Действай.
А пък аз ще се поровя из личните обяви.
Как си? Държиш се странно цял ден. - Добре съм.
Не идеално, но все пак добре.
Какво е това вирене? - Извинявай.
''Сирене'' ли каза?
Какво става? - За Фийби с Дон сте сродни души.
Не вярвам в такива глупости, но много си паснахте.
Няма да ти преча, ако избягаш с Дон и заживеете в къща от сирене.
Ти не вярваш ли в сродните души? - Не, за разлика от ''доматите''.
И аз не вярвам в сродните души.
На нас не ни е било писано да се оженим.
Влюбихме се и се стараем да изглаждаме отношенията си.
Понякога доста се стараем.
Значи не искаш да живееш с Дон в къща от сирене?
Не, размислих.
Колко ли трудно ще се чисти!
Обичам те. - Знам.
Довечера ще те заведа на вечеря.
В един ресторант готвят панирани сиренца и мексикански пълнени чушки.
Не? Сериозно? Толкова са вкусни.
Чандлър се шегува, но като пипне корема ми и ...
Безпокоя се, че детето няма да го харесва.
Какво има? - Нищо.
Причината, поради която...
Тук е много горещо.
На мен ми е добре. Защо не си съблечеш блузата?
Тук е изискано, а на тениската ми има рисунка как Калвин бъхти Хобс.
Може ли да я видя? - Разбира се.
Не бих и помислила, че на Хобс ще му хареса толкова.
Откога се познаваме? - От седем, осем...
От осем години.
Доста време.
През последните седмици аз...
Извинете, че се забавих, но тук е адски претъпкано.
Специалитетите тази вечер... - Елате след секунда.
Добре. Секундата изтече.
Не е уместно на тази маса.
Та казваше? - Забравих.
Попита ме откога се познаваме.
Отговорих ти - от осем години.
После дойде сервитьорът и съкрати бакшиша си наполовина.
И стигнахме дотук.
Да, стигнахме дотук.
Аз...
Мисля, че се влюбвам в теб.
Моля?
Влюбвам се в теб.
На кого говориш?
А, шегуваш се. Това е шега.
Много е смешна. Не я разбирам.
Добре де...
Как...
Ти...
Как?
Кога?
Има ли значение?
Много е горещо тук.
Рейч, знам, че те шокирах.
Не е нужно да казваш каквото и да било.
Не бързай с отговора си.
Трябва да кажеш нещо.
Джоуи, много те обичам.
Но... - ''Но''.
Джоуи? - Да, да.
Няма нищо. Не се притеснявай.
Общо взето, точно това очаквах.
Не е станало нищо.
Ще си тръгвам. - Не.
Моля те, не ме зарязвай. Не бива така с бременните жени!
Недей да плачеш.
Недей, защото и аз ще ревна.
Ето!
Може ли? - Разбира се.
Джоуи, не искам да те загубя...
Не можеш. Никога.
Ужасно съжалявам. - Моля те, недей.
Не съжалявай.
Аз само се пошегувах.
Да, шегата си я бива.
Това твоята маса ли е? - Да.
Ще висиш цяла нощ тук. - Знам.
А още не съм им прочел специалитетите.
Какъв им е проблемът? - Не знам.
Предполагам, че един от тях умира.
Надявам се да е момичето.
Момчето е много готино!
Адаптация: SDI Меdiа Grоuр
ВULGАRIАN]